SEOUL, KOREA 1934 UNDER JAPANSK OKKUPATION
-Det ser godt ud. -Jeg vil hjem til Kina.
-Hvad? Kan du ikke lide Korea? -Jo, men maden i Kina er bedre.
Godt.
-Jeg er ligeglad. -Halløj.
Opfør Dem ordentligt. Jeg er ikke koreaner.
Er De kinesisk?
Og desuden smuk. Meget smuk endda.
Snart vil Japan regere Kina, skat.
Giv mig et lille kys, skatter.
Rend mig. På ham!
Camilla Mills www.btistudios.com
-Mester. -Godt.
Du er klog. Du bruger ikke råstyrke, men sparer på energien under kamp.
Mester.
Fan Wei. Du er modig, men dumdristig.
Du bruger vold på ødsel og upraktisk vis.
Det ville gøre dig godt at træne under Yu Ying en stund.
Ja, mester.
Jeg kunne ikke sejre med råstyrke, så jeg overraskede dem i stedet.
Jeg brugte momentum til at flygte.
Du er en kløgtig og intuitiv kriger.
Jeg bad mændene angribe dig, så du kunne lære nederlag.
Hapkido er opstået af to berømte kinesiske kung-fu-stilarter.
Den første er Tai Chi. Den anden er Qin Na Shou.
I har været gode til at lære bevægelserne.
Men I skal være smidige. Så følg nu med mig.
I har trænet intensivt i Korea i fem år nu.
Jeg er meget imponeret. Jeres kinesiske arv er en styrke.
I kan drage nytte af jeres forfædres erfaring.
Det gør jer hurtige og kloge, men I kæmpede mod japanerne.
I må af sted, men først får I jeres sorte bælter af 7. grad.
Tag til Kina og åbn en hapkidoskole. Del jeres viden.
Tak, mester.
Men I tre mangler smidighed.
I har en god teknik, men jeres begrænsninger kan forbedres.
Jeres ældste klassekammerat vil vise det.
Gør plads.
Yu Ying. Prøv du.
Mester.
De bevægelser har sine fordele-
-men fjenden kan også være hurtig.
I må reagere derefter og brug det, I har lært herinde.
I har ofte sparret med hinanden og kender hinandens reaktioner.
Det gør jer dovne.
Hvis I møder nogen med andre teknikker, vil de nok vinde.
I skal kunne tilpasse jer. Hold øjnene på jeres modstander.
Find ud af, hvor han slår til og visualiser det.
Se jer selv gå til kontraangreb.
Lad mig demonstrere det, så forstår I, hvad jeg mener.
Jer fem. Lad os kæmpe.
-Prøv du. -Mester.
Følg med.
Tålmodighed. Tålmodighed er den sværeste færdighed.
Det er selve hapkidos essens.
Det er også et kinesisk kendetegn.
Hapkido har blandt andet sine rødder i kinesisk kampsport.
Det er betydningsfuldt for jer tre.
Når I tager til Kina og åbner jeres skole-
-så husk, at I ikke skal kæmpe mod andre skoler. Vær ydmyge.
Unge mennesker kan være meget stolte.
Når det er sagt, kan selv rutinerede svømmere drukne.
Husk på det. Vær aldrig arrogante.
-Vær tålmodige. Forstået? -Ja, mester.
Jeg har tre dragter. Min kone har broderet ørnene.
Det er en gave.
-Vær stolt af det, du har opnået. -Jeg er meget stolt, mester.
Mester... Hvad gør vi, hvis tålmodigheden slipper op?
Korea er okkuperet af Japan. Mit folk tvinges til at leve som dyr.
Jeg udviklede hapkido på grund af undertrykkelsen.
For at samle unge i kampen mod aggressorerne.
Netop derfor må vi undgå japanerne.
Vi må holde lav profil og være tålmodige.
Det er tydeligt, at Manchuriet ikke er nok for dem.
De vil overtage hele Kina og Asien.
Hvis ingen udfordrer dem, så skal det nok lykkes.
Mester?
Denne opgave lyder uoverskuelig.
Hvis I mister tålmodigheden, så er her et godt råd.
Læs det, når tiden er inde. I skal nok vide hvornår.
Yu Ying. Din ældre klassekammerat er loyal. Den yngre er impulsiv.
-De er begge afhængige af dig. -Jeg skal nok tage mig af dem.
Dette er symbolet for vores skole.
Den skal nok beskytte jer.
Tak, mester.
Gå ind og pak.
-I har en lang rejse foran jer. -Ja.
Vent!
En ting til. Før I åbner skolen-
-så besøg de andre skoler for at udvise dem respekt.
Lad os komme af sted.
Vent lige.
-Det var det. Ved I, hvor I skal hen? -Ja.
Lige et øjeblik. Må jeg tale med Fan Wei i enrum?
Okay.
Hør her. Du må prøve på at være høfligere nu. Ved du det?
Naturligvis. Se bare.
-De er alt for venlig. -Respekt er vigtigt for mig.
De har helt bestemt udvist respekt.
Hvis De nogensinde får brug for vores assistance-
-må De ikke tøve med at spørge.
-Jeg ser frem til Deres vejledning. -I lige måde.
Verden tilhører de unge. I hvert fald de kønne piger.
Men Tsang Chou er blevet besynderligt på grund af japanerne.
Pas på. De har en skole ved navn Sort bjørn-skolen. De er brutale.
Men De bør nok besøge dem og udvise dem respekt.
Så skal det nok gå jer meget bedre her i området.
-Tak for Deres tid. Farvel. -Farvel.
-Tak, mester. -Kom tilbage når som helst.
Tak. Farvel.
-Du skal forestille en kriger. -Det er jeg.
Din mester sagde, at du skulle undervise folk. Vi får en drink.
Her er det.
-Hej. Længe siden. Det sædvanlige? -Nej, han er min gæst.
Vi tager oksekød, tofu, masser af dumplings og vin.
Tak, men jeg er flad.
Du ville gøre det samme. Det er jo bare penge.
To.
Fire.
-Seks. -Syv. Nej!
Værsgo.
-Skål. -Skål.
De gik uden at betale igen.
Hallo, vent!
I har glemt at betale.
Rolig. Bare skriv det på regningen.
-Men I skylder for meget. -Vil du ikke skrive det?
-Skiderikker. -På dem! Jeg hader dem.
-Hvor er de fra? -Sort bjørn-skolen.
-Sort bjørn-skolen? -Lederen er en japansk ballademager.
-Ved myndighederne det? -De er lige så bange som alle andre.
-Jeg er ikke bange. -Gør det. Gør det!
Giv dem et lag tæsk. Kom så.
Hsiao Hsiu?
Godmorgen.
-En halv flaske vin og jordnødder. -Find noget vin til hende.
-Hvordan går det med din fars gigt? -Uændret. Han drikker stadigvæk.
Hvem vil også holde op med det? Det er det bedste i verden.
Vin er vidunderligt. Endnu bedre med kvinder til.
-Stop! -Værsgo.
Hold op. Forsvind herfra. Ud.
-Vover du at blande dig? -På ham.
Kom.
Stop!
I kan ikke bare gå.
Hvad vil De?
Hvis I gerne vil leve, skal I bukke tre gange for mig.
Hvad er der galt? Er du bange?
-Han er bange. -Jeg tog fejl af dig. Tøsedreng!
Løb du bare din vej.
Hvis en kriger ikke må slås, hvorfor fanden så være kriger?
Jeg kan klare dem alene.
Hold nallerne for dig selv!
Den knægt er dygtig.
Lad mig ikke se jer her mere.
Vent bare. Næste gang skal du få betalt.
-Det glæder jeg mig til. -Du er død. Hvad er dit navn?
Jeg er fra hapkidoskolen, Ørnen. Fan Wei.
Kom.
Du gav dem virkelig tæv.
Gamle mand. Det er for skaderne.
-Tak for frokost. Tak. -Vent lige!
Hallo, du glemte din vin.
Forsvind.
Hapkidoskolen er åbnet igen.
-Hvad? Hvilken skole? -Hapkido.
-De har besøgt andre skoler. -Hvad? Har de været her?
Nej, ikke endnu. Men de viser ikke respekt ved at tæve dine elever.
-Jeg smadrer stedet! -Vent.
Skal vi tabe ansigt, eller tager vi kampen op?
Nej. Først skal vi finde ud af, hvordan landet ligger.
Hapkido bruges af koreanske rebeller. Jeg kan ikke lide dem.
-Det lyder mistænkeligt. -De vil måske spionere.
Hvis det er rigtigt, eliminerer vi dem.
Vi bør finde ud af mere om dem først.
-Du er rygradsløs. -Vi udspørger dem, når de kommer.
Bloker.
En.
To.
Tre.
Fire.
-Føles det bedre? -Ja, meget. Tak.
Drik det før sengetid, og kom tilbage i morgen.
-Her. Jeg har ikke mere... -Ingen betaling. Du er ven af skolen.
-Det sætter jeg pris på. Tak. -Spark.
Igen.
-Hvad vil I? -Kender du dem?
Ikke rigtigt.
-Hvem er I? -Han er syg.
-Meget syg. -Denne vej.
Hvad er der galt?
Jeg har en lidelse, som kun hun kan helbrede.
Bestemt. Hvad er der galt?
-Det gør så ondt! -Hvor?
-I håret! -I håret?
-Ja. Av! -Kan man have ondt i håret?
De er her for at lave ballade.
-Det gør ondt. -Beklager. Vi helbreder knogler.
-Vi behandler ikke hår. -Kalder I jer læger?
-Ja. Kan I ikke helbrede hår? -Det kan jeg godt.
-Kan du helbrede min lidelse? -Ja, da. Med garanteret resultat.
-Hvor gør det ondt? -Det er... lige her.
Det bør helbrede dig helt. Jeg har lært det af en tandlæge.
Gør det så stadig ondt?
Vi smutter.
Stop!
Vil du slås? Jeg står her.
Jeg vil slås. Ellers var vi ikke kommet.
-Det er en misforståelse. -Misforståelse?
Læger skal hjælpe. Ikke rive folks hår af.
-Jeg har ikke hørt om hårlidelser. -Hvad ved du, tyksak?
Hvad vil I?
Du skal erstatte hvert eneste hår på min vens hoved. Forstået?
Lad mig undskylde for hans opførsel.
Min ven blev forulempet. Undskyldninger hjælper ikke.
Tålmodighed.
-Lad mig kompensere. -Det duer ikke.
Hvad kan vi så gøre?
Hvis I ikke kan erstatte håret, så kan I ikke blive i vores by.
Tag jeres lille skilt, og skrid hjem til jeres egen.
-Skiderik! -Hallo.
I kom for at lave ballade, ikke?
Du er vel nok en klog pige.
-Så kæmper jeg mod jer alle. -Gerne.
Vi smutter. Kom så!
Kender du dem, Fan Wei?
-Jeg tævede dem. -Du slås altid.
De betalte ikke og forgreb sig på en pige. Hvad skulle jeg gøre?
-Hvem er de? -Jeg ved det ikke.
-De er fra Sort bjørn-skolen. -Sort bjørn-skolen?
Kendte du til dem? Har du besøgt dem?
-Nej. -Hvorfor ikke?
Det er en japansk skole.
Du bør da vide bedre. Vi må vise andre respekt.
-Hvorfor skal vi respektere dem? -Fan Wei...
Vær nu ikke sådan. Vi må undgå misforståelser. Det er vigtigt.
-Du bør hilse på dem. -Enig.
-Jeg tager med. -Nej. Tag hen på markedet.
-Tag det ned. -Ja.
-Hvem har ansvaret? -Hvem er De?
-Vi er fra Sort bjørn-skolen. -Min kollega er på vej derhen.
Sikke et sammentræf. I sendte ham lige før, vi kom.
Hvorfor skulle jeg lyve? I ser ham, når I når derhen.
Nej!
Hvorfor i alverden vil elever lære af amatører som jer?
Vi underviser i ægte hapkido.
Hapkido er en underlegen teknik. Koreanere er bare Japans slaver.
-Og hvad er De? -Jeg?
Hovedinstruktør på Sort bjørn. Kom og få en rigtig lektion.
-Kom. -Vi ses.
Giv mig lidt kylling og nogle fisk.
-Det bliver 75 cent. -36 cent for kyllingen.
-Det er på kredit. -Kredit?
-Er du døv? -Vent. Jeg kender jer slet ikke.
-Jeg er fra Sort bjørn-skolen. -Det er ligegyldigt. Ingen kredit.
Vær nu rimelig. Jeg har brug for de penge.
Hallo! Han narrer mig. Han stjal fisk og skubbede mig. Efter ham!
Hjælp mig.
-På ham. -Hallo!
Gør ham ikke fortræd. Gør ham ikke fortræd.
Forbandede bæster!
Idioter. Selv en blind mand kan se, at vi kommer fra Sort bjørn-skolen.
Det må I bøde for, så I kan huske os.
Hvad vil han gøre?
Hvor skal du hen?
Gør det ikke. Jeg lover, at vi ikke gør det igen.
Stop! Jeg giver jer en chance for at forsvinde.
På ham!
I er sårede. Vi kan behandle jer på skolen.
-Hvilken skole? -Hapkidoskolen.
Hvad er der så fantastisk ved den?
Jeg kaldte den ikke fantastisk. Det er træning og disciplin.
Hvorfor er Korea så vigtig for tre kinesere...
...at I rejser helt dertil og lærer hapkido?
I breder bare deres latterlige kampsport. Hvorfor?
De er fæhunde!
Tag nu jeres land. Jeres kultur interesserer mig ikke.
Kinesere vil ganske enkelt have fred.
Ligesom Korea. Derfor er de vores venner, ligesom jeres folk.
-Japan er ikke jeres venner. -Så siger jeg farvel, sir.
-Vil I dræbe mig? -Spil ikke dum.
-Jeg har udvist respekt. -Som afledningsmanøvre. Se.
-Er de søvnige? -Det er hapkidoskolens værk.
-Hvem? -Fan Wei.
Jeg skal undersøge sagen. Hvis det var ham, straffer jeg ham.
-Så let er det ikke. -Hvad vil I?
Hvis du kan gå ud, så har vi intet udestående.
Bare rolig. Vi er fair. Det er en mod en.
Beklager, kammerat. Jeg vil ikke slås.
I giver bare ikke op.
Bær ham tilbage og find den ansvarlige for markedsoverfaldet.
Det ville aldrig være sket...
-Undskyld. -Det er en skandale!
Drik det her.
-Kao Chang. -Kao Chang!
Nej! Jeg har brug for dig. Han er såret. Hent noget medicin.
Kao Chang?
Kao Chang!
Her.
-Hjælp mig ind på mit værelse. -Ja.
I må hellere gå nu. Jeres sår har brug for at læges.
Hvad skete der?
De bankede mig. Hele skolen sloges mod mig.
Jeg havde ikke en chance.
-Det er min skyld. -Jeg klandrer dig ikke.
En kriger forsvarer de svage. Du gjorde det rette.
De prøver at bortdrive os, men det får de ikke lov til.
Vi må vende situationen, så vi kan bortdrive dem.
Hvad gør vi? De kommer tilbage efter Fan Wei.
-Jeg... Jeg bekæmper dem. -Vent!
Du er altid så stædig. Du må have tålmodighed.
-Jeg var ikke ude på ballade. -Det er lidt for sent nu.
Vi har brug for en plan. Hvad skal vi gøre?
Åbn mesterens... brev.
Ja! Det havde jeg glemt.
-Hvad står der? -Lad mig se.
Giv mig det.
-Vi må være tålmodige. -Hvad betyder det? Udlevere Fan Wei?
For jeres skyld må jeg gå derhen og undskylde.
Nej! Det ville være selvmord.
-Skjul dig. -Hvad?
Det er eneste mulighed. Ellers dræber de dig.
-Du er nødt til at flygte. -Hvad med skolen? Vi har elever.
Jeg fortsætter.
Hvad foregår der her?
Hvor vover De? Folk har ret til at lære. Hvorfor generer De dem?
-De må lære alt andet end hapkido. -Hvorfor?
Hapkido er fra Korea, som nu tilhører Japan.
-Vi anerkender det ikke her. -Det her er Kina, ikke Korea.
Du hører ikke efter. Alt koreansk tilhører Japan.
I må ikke bruge det.
Ud med jer. Ud.
Tror du, at du kan forsvare dem alle selv?
Nej. Jeg beder dem om at gå.
Dygtig pige. Nu er du fornuftig.
Men husk, at du kun har to dage til at udlevere Fan Wei.
Dette er det tryggeste sted. Her kommer aldrig nogen.
Bliv her et stykke tid.
Fandens!
-Nogle gange må man lide. -Det er uværdigt at gemme mig.
Men jeg må huske mesterens ord om tålmodighed.
Det ordner sig. Styr din vrede. Jeg henter lidt mad og vin.
Gå nu ikke nogen steder.
Jeg venter her, som den kujon, jeg er.
Vent. Fortæl Yu Ying, hvor jeg er.
Hør om japanerne har forårsaget flere problemer.
Selvfølgelig.
-Tak. Ved din lærer det her? -Ja.
Han vil hjælpe. Det er svært med japanerne. Der er meget på spil.
Bed Fan Wei udvise tålmodighed. Han kæmper med det.
Sig, at jeg har skrevet til vores mester.
Brug dem her til at købe mad til ham.
Naturligvis. Farvel.
Vent. Vil du fortælle, at jeg besøger ham i aften?
At gemme os er ingen løsning. Vi er nødt til at gøre noget.
Problemer løser ikke bare sig selv.
Jeg bør måske gå derhen og give dem en undskyldning.
Måske. Hvis de lader Fan Wei være, så kan vi gå med til hvad som helst.
Men vær ekstremt forsigtig. De er urimelige. Modsæt dig ikke.
Intet problem.
-Hej. 50 dumplinger og lidt vin. -Spiser De ikke her?
Jeg tager det med.
-Har De vundet penge? -Næppe. Det er til en anden.
Hvem?
Ham, der tævede de fyre.
Han er en helt. Hvis han kommer, spiser han gratis.
-Han kan ikke. Han gemmer sig. -Hvorfor?
Han forsvarede folk på markedet og dræbte tre Sort bjørne.
Så derfor... gemmer han sig.
Her.
Hvad ville jeg være for en mand, hvis jeg tog imod? 50 dumplinger.
Og vin.
-Det er godt at kende en helt. -Undskyld.
-Jeg har ledt efter dig. -Hvad mangler du?
-Jeg vil lære hapkido. -Hvorfor det?
Har du ikke hørt det? En mand dræbte tre japanere med hapkido på markedet.
Alle vil lære det. Før mig til deres skole.
-Snak ikke så højt, fjols. -Hvorfor? Er hapkido populært nu?
Kom her. Hør så efter.
-Må jeg se ham? -Det er udelukket.
-Undskyld. Deres mad og vin. -Tak. Tak.
Fjollede fruentimmer. Ingen undskyldninger. Udlever ham.
-Fortæl mig, hvad I vil. -Udlever morderen.
-I tævede min ven, Kao Chang. -Han var bare ikke god nok.
I har kun lært hapkido overfladisk-
-men åbner en skole og tager imod elever. I giver mig kvalme!
-Hvor mange år har du trænet? -Fem. Syvende grad.
Godt. Lad os så se, hvad du kan. Hvis du slår mig, beholder I skolen.
Nej tak. Jeg kom for at undskylde. Ikke slås.
Nå? Er du fej?
Er du for bange?
Så vidt jeg kan se, kan du ikke stå mål med mig, snut.
Du kan måske blive min elskerinde i stedet.
Det er meget klogt af Dem at ikke lægge Dem ud med min ven.
Men jeg vil vide, hvad hapkido er.
-Kom her. -Ja.
-Har du studeret hapkido? -Ja. Femte grad.
Han er hapkidoelev.
-Han møder mig på Deres vegne. -Ja.
-Vidunderligt, vidunderligt. -Flot. Fantastisk!
Tak, fordi De lærte mig en lektie.
De fortjener Deres rygte. Hapkido er underlegent.
Som De kan se, er hapkido barneleg.
-Hvor lærte du hapkido? -I Korea.
-Er du japaner? -Nej, koreaner.
-Hvad gør du så her? -Korea tilhører Japan.
Må jeg ikke være en god japansk medborger?
Genkender du den her?
Det er ikke Korea. Hvordan kan en metalstav hjælpe dig?
Jeg vil rense vores ry med den.
Vent.
Lad hende gå.
-Hvorfor lod De hende gå? -Hun er faktisk ekstremt god.
Det er en god idé at slå vores skoler sammen.
-Besøgte du skolen? -Ja.
Du skal fortsat gemme dig. Yu Ying har skrevet til jeres mester.
-De gav mig dem her. -Behold dem. Snart...
-Jeg... -Glem det.
Idioter. I er så hovne. Jeg skal lære jer.
Fu Tzu? Fu Tzu!
-Kom så i sving. -Ja!
Hapkido er ganske nuttet.
Hapkido. Jeg synes, at vi skal kalde det hap-skidt-do.
Kom.
Fu Tzu.
Fan Wei!
Jeg tror ikke, at de kommer.
Vi kunne have hjulpet. Vi har altid holdt os for os selv.
Ingen klandrer jer. Sort bjørn truer alle.
De siger, at hapkido ansporer til oprør.
-Hvem siger det? -Det er sandt. Jeg modtog et brev.
-Hvorfor er alle så bange? -Intet under, at Japan styrer landet.
Ja.
Vi må samle os. Vi må beskytte os. Det er indlysende.
Ved at besøge vores skole har I sat jeres skoler og liv på spil.
-Jeg er yderst taknemmelig. -De behøver ikke takke.
Dette berører alle kampsportsskoler.
Hvis de kan gøre det mod jer, kan de gøre det mod os alle, så...
Hvor er det nuttet. Alle skoler holder møde uden os.
Sig mig...
-Hvem taler I om? Os? -Det rager ikke dig. Forsvind.
Så går jeg direkte til sagen.
Jeg vil fortælle, at vores mester tager hapkidoskolen under sin vinge.
Der står, at skolen nu er Sort bjørn.
De er uforenelige. Forsvind med jer.
Rolig. Det er for jeres bedste.
Når hapkido kommer under vores ledelse, bliver I en del af-
-Sort bjørn-familien.
I kan modtage elever igen. Lyder det ikke tillokkende?
Fra en slange lyder det bare som gift.
Hvis I vil, kan vi skændes om det.
Men når chefen har bestemt sig, så skifter han ikke mening igen.
Hans beslutninger er altid endegyldige!
Du der. Skiltet.
Det er jeres.
Hvem samler det op?
Nå?
Hvis nogen har et problem, ender I som tyksakken der!
Fandens.
De er gået for langt. De overskred grænsen.
-Hvordan kunne I bare stå der? -Jamen, det er jo japanere.
Det her er en krise, ikke kun for hapkidoskolen.
-Vi må af med de kryb. -Sammen.
Nej. Dette vedrører hapkido. I skal ikke blande jer. I bør gå.
Jeg kan håndtere dem.
-Er det hende? -Jeg vil tale med jeres leder.
-Han har bortrejst. Hvad vil du? -Jeg har noget, der tilhører ham.
-Jeg kan godt tage mig af det. -Er du sikker på det?
Bestemt. Han er næstkommanderende.
Godt. Tag det!
Jeg ville tale med lederen, ikke nogen af jer.
I har bare at lade mig gå.
Du kan ikke true nogen. Nu dør du. Kom så.
Stop!
Frøken... Jeg er ikke japaner, som denne mand er.
Jeg beder Dem. Vis nåde.
Feng Tien må ikke tage for langt væk. Vi lader os nemlig ikke skræmme.
Lad ham være en påmindelse om det.
-Yu Ying. -Skolen er ødelagt. Jeg gjorde det.
-Det vil de aldrig glemme. -Vi må hellere skjule os.
-Og hvis mesteren kommer? -Hsiao Hsiu kan kontakte ham.
Kom!
Find dem!
Her er intet.
De er her ikke.
-Ødelæg stedet. -Ja!
De undslipper ikke. Kom her, Chang.
-Bliv her med nogle mænd. -Mig? Hvorfor det?
Fordi de måske vender tilbage.
Men...
Hvad...?
-Er du bange for en pige? -Nej, slet ikke. Slet ikke.
Vi klarer os. Vi er i sikkerhed nu.
-Her leder de aldrig. -Har du set Hsiao Hsiu?
Jeg bad hende vente på mesteren.
Der er nogen!
-Kan I se noget? -Nej, ingen.
-Nej. -Her er ingen.
-Så I nogen? -Nej, der er ingen.
Besynderligt.
-Gad vide, om han kommer. -Jeg vil alligevel tage kampen op.
Hvordan kan vi vinde? De er alt for mange.
Vi tager ikke dem alle på én gang.
Del og hersk. Så har vi en chance.
-Ja? -Det er mig.
-Hvad er der, Hsiao Hsiu? -Der er nogen i skolen.
-Hvem? -Forræderen Chang venter på jer.
-Vent her. Jeg går derhen. -Pas på.
Kom.
Det er dig.
Efter hende!
Luk døren.
Nej...
-Vær barmhjertig. -Din hund. Du fortjener det ikke.
Du fortjener at dø nu!
Slå mig ikke ihjel.
-Yu Ying. -Kom.
-Det skal nok gå. Åbn. -Er du sikker?
-Hvem der? -En ven.
Det er Dem!
-Velkommen. -Tak.
Kao Chang?
Han er såret og gemmer sig. Det var den eneste måde.
Hsiao Hsiu. Sig til Kao Chang, at hjælpen er ankommet.
-Hvem gjorde det her? -Japanerne.
Kina er vist ligesom Korea nu.
Hvordan har vores mester det?
Vores oprørsplaner blev afsløret.
Vi måtte flygte hurtigt. Eller dø.
Hvad skete der?
Han blev taget af japanerne.
Vi kan ikke lade dem tryne os mere.
Vi må af med de kryb!
Hvad vil I?
-Hvorfor går I efter en såret? -Hold mund og flyt dig. Gå!
Find Yu Ying.
Efter ham.
Kom.
-Hvem er han? -Han kommer fra min skole.
Han er min ældste klassekammerat.
Det forklarer ingenting. Hvad er meningen?
Ti stille. De er færdig. De kommer til at bøde for alt.
Ti selv stille. Jeg er så træt af din klynkende stemme.
Du er en patetisk, lille mand.
Du vendte dig mod dit eget folk og tog japanernes parti.
-Har du intet hjerte? -På dem!
Vent. Han er min. Jeg vil hævne min vens død.
-Er du såret? -Jeg klarer mig.
Lad os gå.